Той ли е?! - Не, г-н Лойдс.
Да, говори Барнаби.
Току-що ми се обадиха от Бюрото по правосъдие.
Крийм излезе от комата, в която влезна след инцидента с Джейк.
Какво?
Ще дам всичко от себе си и ще бъда "необуздан", а?
Тогава още не бях решил какъв герой искам да бъда.
Проклятие!
Не му е времето за това!
Вземи това, за да си спомниш обещанието ни!
Добре!
Превод и субтитри: qnkov
- Тигър и Зайче - http://otaku.bg/
Откъснатата страница е открадната,
след като не помня да съм я губил.
На празното място
имаше заглавие с думите "Мечти".
Но кого да обвиня? Миналото? Или себе си?
Ще ми се да е някой друг.
Ние, героите в историята, мислим за бъдещето.
Дори след като изчезнем, главният герой не ще се промени.
Дори да не ме аплодират, за мен утрешният ден е важен.
Така ще мога да направя безброй нови заглавия с думите "Мечти".
Зайче... Трябва да ти кажа нещо.
Поради лични причини, аз, Дивият тигър,
реших да се оттегля от работата си.
Добре! С това ще мина!
Чудя се дали Зайчето ще ме попита за причините ми...
Г-н Тигър! Върнал си се! - Да.
Боже...
С тази внезапна почивка, взехме та се притеснихме всички.
И-Извинявайте... - Бяха само няколко дни,
но нещо не беше на мястото си, нали? - Може да се каже.
Радвам се, че се завърна.
Добре дошъл, и добре дошъл отново. - Да, хубаво е да се върна.
Божке, какво толкова се вълнуват всички?
Не беше нужно да се връщаш, знаеш ли?
Щях да се радвам на един съперник по-малко.
Не трябва да лъжеш така. - Какво?
Ти с нетърпение очакваше завръщането му,
повече от всички ни. -Моля? Как ли пък не!
Всеки ден ме питаше, "Кога ще се върне Тигърът"?
И мен ме питаше същото! - И мен.
Такова...
Добре дошъл.
Доста объркана става, не мислите ли?
Мда... - Мда.
Ами, това е признак, че ни липсваше много!
Разчитаме на теб, Ветеране!
Д-Добре.
Впрочем, къде е Зайчето?
Успя ли да им кажеш, че напускаш?
Всъщност, не изглеждаше правилния момент да им го кажа.
Боже, какво чакаш?
Исках да кажа на партньора си първо,
но той не беше наоколо.
Ще се оправиш ли?
Колко повече си мълчиш,
толкова по-трудно ще-
Не се притеснявай.
Със сигурност ще им го кажа следващия път!
Чух, че Зайчето е в наистина добро настроение днес,
след като ще може да поговори с важен заподозрян.
Така ли?
Ще използвам този шанс, за да му кажа.
Добре, щом казваш.
Но наистина се нуждаем от теб.
Доста ни е трудно тук.
Силите на Каеде са в пика си. Пълен хаос е!
Чупи всичко в къщата.
Да...
Ще отнеме време, докато се научи да контролира Хъндрет силата.
Точно така. Ти беше същият.
Топло! Писна ми!
Какво е това-
Направи го отново...
Ако това продължи, има вероятност да срути цялата къща!
Така че побързай!
Разбрах вече!
Ще подам оставката си и ще се върна възможно най-скоро!
Искаш ли, Зайче?
Г-н Котецу, върнал си се?
Да.
Та, успя ли да говориш с Крийм?
Не. Състоянието й се е влошило, след като е разбрала за смъртта на Джейк.
Ясно.
Защо си тук?
Ами...
Имам нещо важно да ти казвам.
Какво е? - Няма значение. Ще ти кажа по-късно.
Иска да говори с вас, г-н Барнаби.
Реши ли да ми кажеш всичко, г-це Крийм?
Защо Джейк уби родителите ми?
Той беше всичко за мен.
Господарят Джейк беше единственият ми спасител.
Ой, за какво говориш?
Още от малка, хората се отнасяха с мен, сякаш бях чудовище,
само защото бях Некст.
Злорадстваха срещу мен, където и да отида.
Бях преследвана от света.
Чух, че тя не е нормален човек.
Тя е Некст, нали?
Колко зловещо...
Никой не казваше нищо хубаво за мен.
Дори родителите ми не ме харесваха.
Писна ми!
Крийм може да те чуе.
И какво като?
Отнасят се с нас като с чудовища заради нея.
Ще полудея, ако това продължи!
Защо не можа да се роди като нормално дете?
Ако знаех, че ще бъде Некст, нямаше да я родя въобще!
"Различна съм от останалите".
"Не съм нормален човек".
"Изглеждам като останалите, защо тогава? Защо ме третират така?".
Това ме измъчваше.
Но тогава го срещнах.
Не вдигай врява.
В онзи ден той поиска огромна сума от баща ми.
Джейк те е отвлякъл?!
Защо тогава реши да се присъединиш към него?
Господарят Джейк сме спаси.
Разбира се, родителите ми не донесоха парите.
Наистина не са ме искали...
Защото съм Некст...
Защото не съм нормален човек...
Съжалявам, че не успя да вземеш никакви пари.
Моля те, давай и ме убий.
Убий ме!
Живота ми няма значение.
Ще е най-добре, ако просто изчезна!
Затова те моля, умолявам те...
Какво лошо има в това да не си човек?
Не се срамувай. Бъди горда!
Слушай. Некст са върховната форма на човешката еволюция.
На нас ни е дадена сила, защото ние сме избраните!
Избраните? Ние?
Ние Некст сме над човешката раса.
Помни това.
Слабите отказват да приемат
съществуването на по-висшите от тях.
Ти не си по-долу от тях.
Ти си над тях,
и затова се опитват да те смачкат.
Не се срамувай. Бъди горда!
Тръгвай. Свободна си.
Неговите думи ме освободиха от страданието ми.
Той беше първият човек, който прие съществуването ми.
Моля те, почакай!
Вземи ме с теб...
А?
Искам да дойда с теб!
Прави каквото искаш!
Сега като се замисля,
бях щастлива единствено, когато бях с него.
Опитахме се да създадем съвършен свят, управляван от Некст,
където те ще са свободни от преследването.
Добре ли си?
Ако не се бяхте намесили, ние Некст, щяхме да сме спасени!
Ако само не го бяхте спрели,
ние щяхме да завършим нашият съвършен свят!
Какъв ти "съвършен свят"?
В този твой свят,
нормалните хора щяха да са подложени на същото, на което си била ти.
Просто ще станете преследвачите. Не е ли така?
Нормално е.
Хората са по-нисши от нас.
Затова убийството на нормалните хора е вашият идеал за правосъдие?
Точно както Джейк уби родителите ми?
За да защитя честта му,
ще ти кажа нещо.
Той не е убил родителите ти.
Твоите родители бяха убити преди 21 години на Бъдни Вечер.
Това беше денят, в който господарят Джейк ме отвлече.
Какви ги говориш?
В този ден бях с него.
Лъжеш.
Не е той убиецът.
Убиеца на родителите ти все още не е открит.
Лъжеш!
Надявам се миналото да те преследва до края на живота ти!
Това е твоето наказание за убийството му!
К-Какви ги вършиш?!
Ой, дръж се!
Какво става тук?
Ние сме просто частица от Уроборос. - Какво?
Отдръпнете се! - Уроборос никога няма да умре!
Какво имаш предвид?! - Задръжте я!
Добре!
Господарю Джейк... Идвам при вас...
Впрочем, какво искахте да ми кажете?
По-рано каза, че имаш нещо важно да ми казваш.
Ами, не е нужно да ти го казвам сега.
Ясно.
Съжалявам, Зайче.
Знам, че се надяваше да приключиш случаят с това.
Отново сме в началото, но ще стигнеш краят му.
Джейк е убиецът! - Какво?
Все още си го спомням, сякаш беше вчера.
Няма начин да не е той.
Тогава Крийм си е измислила всичко това?
Да.
Явно просто ни има зъб.
Но наистина е имало съобщение,
в което се споменава, че Крийм е била отвлечена.
И е изчезнала в неведение преди 21 години на Бъдни Вечер, както тя каза.
Това не доказва, че Джейк е бил този, който я е отвлякъл.
Да, но все пак...
Аз си спомням, че Джейк беше убиецът!
Ясно си спомням лицето му!
Спомням си го да гледа право в мен, след като уби родителите ми.
Дори си спомням татуса на ръката, с която държеше пистолета.
Какъв е смисълът да ровите из тези видео файлове?
Чудех се дали има някоя кадър на Джейк без ръкавиците му.
Какво?
Не знаем дали е бил с Крийм
в онзи ден, когато родителите ти са били убити.
Не е бил.
Слушай ме.
Просто трябва да потвърдим дали е имал татус на ръката.
Ако се разбере, че е нямал, то тогава...
Да не казвате, че паметта ме лъже? - Ами...
Това е толкова глупаво.
Това е.
Давай. Вече знам отговора.
Какво? Нещата са скучни, понеже героите са прекалено слаби?
Ами, имам добри новини за вас!
Ще сме наполовина готови след следващия мач.
Няма татус. - Не може да бъде!
Сетих се. Явно е отишъл някъде да му го премахнат.
Разбирам как се чувстваш,
но няма белег от премахване. - Но... Ами, спомените ми тогава?
Кой е убиецът, който видях тогава?
Какво има?
Добре ли си? Ей!
Какво става?!
Лицето на убиеца се е променило?
Да. Спомените ми за лицето на Джейк се промениха в много други.
Какво пък означава това? - Това искам разбера и аз!
Случвало ли ти се е преди?
Имаше моменти, в които не можех да си спомня лицето,
но никога така.
Ало? Какво стана?
Каза ли им, че напускаш?
Ами... Не още... - Какво чакаш тогава?!
По-рано ми каза, че ще им го кажеш!
Щях, но излязоха едни други неща...
Ще нарушиш отново обещанието си към Каеде?
Не мога да ти измисля извинение за този път.
Та, как е тя? Успокои ли се малко?
Ами, изглежда няма същите сили като теб.
Какво?
Тялото и се държи сега като магнит.
Боже!
Значи...
Каеде има две отделни сили?
От къде мога да знам аз? Затова искам да побързаш и да се върнеш!
Ела си вкъщи и се погрижи за нея. И по-бързо, преди да се случи нещо.
Разбрано.
Всичко наред ли е?
Звучеше малко притеснен. - Да, дъщеря ми е развила някакви сили.
Дъщеря ти?
Да.
И има нещо друго, което искам да ти кажа.
Поради лични причини, аз, Дивият тигър...
Разбирам.
Искаш да си тръгнеш по-рано, нали? - Да си тръгна по-рано?
Побързай и отивай при дъщеря си.
Не, почакай, аз, Дивият тигър...
Всичко е наред. Мога и без вас.
Извинявай, че те притесних.
Изслушай ме. - Ало?
О, здравейте, млади господарю.
Доста необичайно е за вас да ми се обадите.
Кой е мъжът до вас?
Здравейте, аз съм Дивият тигър.
Каква изненада...
Аз съм Саманта. Работех като икономка за Барнаби.
Здравейте. - Лельо Саманта.
Да?
Има нещо, което искам да те попитам.
Да, какво има?
Преди 21 години... Къде бяхте, когато родителите ми бяха убити?
Не беше у нас тогава, нали?
Не. Мисля, че бях настинала и лежах вкъщи.
Има ли някой, който може да потвърди това?
Да потвърди?
Беше преди доста време.
Значи не може да докажеш, че си била болна?
Почакай, почакай, почакай!
Какво има? - Какви са тези въпроси?
Казах ти за спомените по-рано,
че се промениха в много други.
Нейното лице беше едно от тях. - Мислиш, че тя го е направила?!
Какви ги мислиш, Зайче?
Тя е толкова мила стара женица.
Но това ми е единствената следа.
Остана ми само да разпитам всички, които се намират в тези спомени.
Мислиш ли, че е разумно да подозираш хората
с тези твой колебливи спомени?
Да не си откачил?
Извинете, млади господарю?
Ало?
Ще ви се обади по-късно. Извинявайте.
Не знам какво да правя.
Нещата, в които вярвах досега
изведнъж започнаха да се разпадат.
Не знам в какво трябва да вярвам вече.
Прав си.
Г-н Котецу...
Може би е най-добре да се оттегля от тази работа.
Не съм сигурен, че мога да бъда герой в моето объркано състояние.
Какво?!
Почакай, почакай, почакай!
Извинявай. Остави ме да помисля за това довечера.
П-Почакай!
Ей!
Извинявай, Каеде.
На татко му е наистина трудно тук!
Точно, когато реших да кажа,
то приятелят ми също каза, че обмисля това.
И?
Ами... Затова...
Трудно е да кажа, че и аз ще напускам в такава ситуация.
Та казваш значи, че не може да се върнеш?
Разбираш ли ме?
Няма как да повярвам на това извинение!
Н-Не е извинение.
Как са силите ти?
Чух, че имаш две сили. Това е невероятно.
Не, имам само една.
Имам само една сила!
Но баба ти каза,
че имаш магнетична сила и Хъндрет сила.
Имам способността да копирам сили.
Да копираш?
Чичо Мурамаса каза,
че автоматично копирам силите на всеки Некст, който докосна.
Не съм чувал за такава сила досега.
Това означава ли, че предишната сила изчезва, когато копираш нова?
Не знам. Не знам.
И дори не искам да говоря за това.
Стига, де. Кажи на татко...
Какъв е смисълът да говоря с теб,
след като дори няма да се върнеш?
Не, определено ще се върна утре.
Каеде...
В непознат ъгъл на пепеливия град имах сюрреалистична мечта.
Започнах да мисля за смисъла на живота.
Но нищо не разбирах.
Себе си & мечтите & истината & нищо...
Въобще...
Питах се какво мога да направя в свят като този.
И почувствах, че усмихнатото ти лице може да ми покаже отговора.
Да ми даде възможност да бъда докосната от болката на светлината.
Да, това бе чувството.
В преследване на своите мимолетни мечти,
хората губят пътя към истината.
Само ти ме научи, че има светлина, която никога не затъмнява.
Искам да повярвам...
...че винаги ще делим миналото и бъдещето.
#18 Невежеството е блаженство.
Привет, аз съм Котецу от "Тигър и Зайче",
който харесва актриси, които сънува!
Мистерията около Уроборос отново се заплете.
Но реших да се оттегля като герой...
В следващия епизод на Тигър и Зайче:
#19 Няма измъкване.
Казвам ли го правилно?